Immanuel+Kant

Immanuel Kant

Immanuel Kant, født 22. april 1724 og død 12. februar 1804 i Kønigsberg, var en tysk filosof, matematiker og fysiker. Han bodde hele livet i Kønigsberg, hvor han ble født og døde, og vokste opp i fattige kår. Familien hans var kalvinistisk og han var håndverkersønn, noe som egentlig ikke har noen særlig betydning for den retningen han tok. Han begynte på Albertina -Universitetet i Kønigsberg og der gikk han resten av livet. Og nei, han var ikke så dårlig på skolen at han tok sine år om igjen hele tiden, men han begynte utrolig nok å jobbe ved universitetet. Han tok doktorgraden i 1755 og ble i 1770 professor i matematikk, hvor han også senere skiftet til professor i metafysikk og logikk. Den eneste "hendelsen" man kan snakke om fra Kant sitt liv, er at han publiserte en skrift " Religion innenfor fornuftens grenser" i 1792. Dette førte til at myndighetene, i den gang prøysisske rike, fikk flettene helt i stå. Hva som ble følgene av denne konflikten, forblir et mysterium.

Kant jobbet iherdig med å prøve og forene empirisme og rasjonalisme. Han mente at fornuftsbasert kunnskap var nødvendig og allmengyldig. "Uten sanseinntrykk er bevissheten tok". Dette kan forklares ved hjelp av et eksempel om sola. At Sola står opp i morgen er ikke nødvendigvis sant, men på grunn av våre sanseinntrykk og erfaringer om solens bevegelsesmønster, kan vi med ganske stor sikkerhet si at solen står opp i morgen også. Takk og lov. For at vi skal ha kunnskap om verden mente Kant, som David Hume også gjorde, at sansning var nødvendig. Vår fantastiske hjerne hjelper også med å sortere disse sansene i tid, rom og årsak, noe som Kant kalte for forstandskategorier.

Men som tiden gikk ble Kants fokus flyttet. Den ble flyttet fra et objektivt syn til et subjektivt syn. Hans spørsmål var, "hvordan skal vi kunne si noe om verden uavhengig av måten vi oppfatter den på?" Dette sier seg selv, det går ikke. Kant mente at vi kun kan si noe om verden slik vi oppfatter den. Her spiller igjen sansene inn. Det er ganske vanskelig å prate om noe, uten at vi skal blande inn hvordan vi erkjenner den.

Kilder:

[] Eksistens - Læreboken